Kingston, Jamaica Januar 1802
- God morgen, mine herrer. - En svart dag for oss alle.
- Særlig for offiserene på Renown. - Og kaptein Sawyer.
Ikke de beste omstendigheter å treffe herr Hornblower igjen.
- Nei. - Men de skyldige må straffes.
Hvis de virkelig er skyldige.
Reis dere!
Retten er satt.
Offiserer på HMS Renown.
Dere er anklaget for å ha fratatt kaptein James Sawyer befalet-
- og i strid med konge George IIs krigslover-
å ha begått mytteri.
- Vi er utenfor skuddhold. - Bare for øyeblikket.
Fem minutter til, så hadde vi vært ille ute.
- Skynd dere, Matthews. - Sju ferdige, fire igjen.
De skal få et anstendig farvel. Det vil jeg ha når min tid kommer.
Jo før dere er ferdige, jo før kan vi seile mot Jamaica.
- Ikke sant, herr Hornblower? - Ja, sir.
- Sir? Hvordan har kapteinen det? - Litt bedre.
Løs repene.
Løs repene på kapteinen din straks!
Du er ikke deg selv, sir.
- Jeg kjenner deg... - Ikke bare stå der, herr Wellard.
- Herr Buckland hilser og... - Takk.
Jeg kommer tilbake om en time.
Et dusin til og du kurrer som en due.
Jeg er ikke din hoggestabbe nå, sir.
I troen på gjenoppstandelsen overlater vi disse menn til havet.
James McNeil.
Matthew Chandler.
Vi ber også for at kaptein Sawyer raskt skal bli frisk.
- Hykler. - Hvem sa det?
Vi ber også for en rask reise til Kingston-
- så vi kan legge denne tragedien bak oss. Amen.
Jeg ville ikke seile opp Themsen med denne besetningen.
Vi har ikke noe valg.
Ved sånne anledninger får hver og en klare seg selv.
Hvis vi seiler bak fortet, rundt bukten, så fins det en god strand.
Da kan vi angripe fortet fra land.
Når vi har tatt fortet, er spanjolene innestengt i bukten.
Umulig. Vi seiler mot Kingston i morgen tidlig. Herr Bush?
Vi har prøvd å utføre ordrene våre, men feilet.
Det siste de forventer, er et angrep til.
- Når skulle vi gå til angrep? - I kveld.
- I ly av mørket. - Overraskelsesmomentet, sir.
Du har det travelt, herr Hornblower.
Men det er for risikabelt. Moralen er skjør nok som den er.
Det byr meg imot å gi opp, men du har nok rett.
Vi blir stilt for retten i Kingston.
Vi har ingenting å frykte. Vi handlet for skipets beste.
Kaptein Sawyer ville senket det om ikke vi fire hadde handlet.
Dessuten har vi legens egne ord, "Uskikket til befal. "
Ser man det...
Dere smir renker.
Pokker! Hent Dr. Clive!
En av dere satte sine skitne hender i min rygg.
Jeg husker snart hvem det var.
Dr. Clive, er det ikke noe du kan gjøre?
Hva hadde du tenkt deg, herr Buckland?
- Var kapteinen frisk eller ikke? - Ja, sir.
- Vel? - Han var indisponert. Midlertidig.
Etter fallet ned i lasterommet.
- "Uskikket til befal. " - Et dristig ordvalg.
- Og ikke verdt et øre. - Jaså?
- Jeg samtykket undertvang. - Han har drept oss!
Var det noen som tvang deg?
- Satte de et våpen mot hodet ditt? - Ja eller nei?
Ikke et våpen. Vi ble beskutt, og i stridens hete...
Tok man en avgjørelse om å legge kapteinen i lenker.
- Hvem tok avgjørelsen? - Løytnant Hornblower.
Herr Buckland var øverste offiser. Hvorfor ga ikke han ordren?
Det får du spørre herr Buckland om.
Konstituert kaptein...
En passende tittel, Horatio.
Han spiller en rolle som han ikke engang tror på selv.
Archie, vi har alt mistet en kaptein.
Ja, jeg vet det.
Men vi kunne være halvveis ved fortet nå. Hvis bare herr Bush...
- Unnskyld meg. - Overraskelsesmomentet, herr Kennedy.
Det var vel selve kjernen i forslaget ditt?
- En god plan. - Men, sir...
Jeg tok feil tidligere, nå må vi rette opp det sammen.
- Det haster. - Gjør vi ikke noe, blir vi hengt.
- Når da? - I kveld. Er dere med?
- Du vet hva som skjer desertører. - Galgen. Hva så?
Blir jeg her, blir jeg myrdet. Jeg har fått for mange fiender.
- Vel? - Skal jeg la kapteinen i stikken?
Hva foregår her?
Jeg tolker det som et "ja".
Hvor skal du?
Kuler og krutt, en muskett per mann.
Kom an!
- Der er dere. - Jeg kan ikke forlate ham.
- Sawyer husker ikke sitt eget navn. - Jeg har seilt med ham i mange år.
Jeg blir med til Kingston og sørger for at de blir hengt.
Et minne om meg.
Kapteinen skadet, mannskapet deserterer...
Tross det fortsatte herr Buckland med oppdraget?
Ja, med vår fulle støtte.
- Hvorfor det? - Det var vår plikt.
- Mot hvem da? - Kapteinen, mens han var...
Indisponert.
James Sawyer var heldig da dere fire kom om bord.
Du snakker om plikt, herr Hornblower. Men jeg snakker om ambisjon.
Du har steget raskt i gradene.
Jeg har vært heldig som har nådd så langt.
- Du vil sikkert enda høyere. - Om mine evner gir grunn til det.
Vi kan ikke dømme en mann for å ha vist sin dyktighet.
Men hvordan glinser en ung mann på en stille seilas fjernt fra kamp?
Med mindre ikke han aner en mulighet. En sårbar kaptein, -
- en førsteløytnant opptatt med sitt nye oppdrag...
En mulighet til å klatre i rang.
Hva ville denne unge mannen gjort om han hadde store nok ambisjoner?
Jeg kommer til å få et svar, vær sikker på det.
Opp og hoppe!
Kom an!
Hva i... ?
De har stukket... De jævlene har stukket av! Styles!
Opp på dekk!
Hold dere borte fra rekken! Den som ser mot vannet blir skutt!
Hold dere borte fra rekken!
- Vel, herr Matthews? - Det mangler 34 mann.
Unnskyld, det mangler 33 mann.
33...
Jeg er ikke riktig sikker på hva vi skal gjøre.
Hvis jeg får foreslå...
Troppene er redde for hva som venter oss i Kingston.
Trenger de noe å samles rundt?
Syns dere at jeg skal angripe fortet?
Det må skje raskt.
Hvis vi mislykkes, er jeg dobbelt fordømt.
Gjør det, herr Bush. La oss prøve å redde oss selv.
Vi angriper fortet!
Vi må skynde på, dagen gryr.
Hvis herr Buckland hadde bestemt seg tidligere...
Vi kan stole på overraskelses- momentet og litt spansk latskap.
Forsiktig, herr Wellard. De må ikke få vite at vi er her til frokost.
- Hold deg til meg! - Ja, vi hjelper hverandre.
- Som du gjorde da du skadet hodet. - Jeg har tenkt å gjøre min plikt.
- Horatio... - Hva er det?
- Det er Randall og desertørene. - Hold dere nede!
Det er ingenting å frykte.
Herregud...
Er vi enige om at kaptein Sawyers gode navn må beskyttes?
Naturligvis.
Sammen med de unge offiserer som er fanget i en situasjon-
de selv ikke er skyld i.
- Jeg vil bare ha en entydig dom. - Skal de henges i nærmeste rånokk?
Nei, ikke noe så spektakulært.
- Men om det var en eneste mann... - En syndebukk?
En skyldig gjerningsmann.
Ondskapsfullt motivert, misunnelig, ærgjerrig...
- Hvem har du i tankene? - Det er for tidlig å si.
Men vi skal nok finne noen-
som kan fjerne stanken.
Spanjolene var tydeligvis mer vaktsomme enn vi trodde.
- Horatio? - Tror du det er spanjolenes verk?
Ingen skuddløsning, ingen tegn på kamp. De ble drept mens de sov.
- Tillatelse å begrave de døde? - Det rekker vi ikke.
Herr Hobbs...
Hobbs... Det virker som om Randall blir frokost for krabbene tross alt.
Egentlig skulle du ligget der med ham.
Hever du stemmen en gang til, slår jeg deg i hjel med mine bare hender.
Ja, sir.
- Jeg syntes Sawyer var en jævel. - Et velment råd: Hold kjeft.
Gå så stille dere kan!
- Hvis det ikke var spanjolene... - Med litt flaks venter de oss ikke.
- Hvis det ikke var dem, hvem da? - Jeg vil ikke gjette.
- Kom inn. - Sover han?
- Papirarbeid, Dr. Clive. - Det følger med stillingen.
Hver side blir lest av admiralitetet. Jeg må være ytterst nøyaktig.
Dette hjelper alltid meg.
Lett sover hodet som bærer kronen.
Stemmer ikke det, konstituert kaptein?
Særlig når du ikke er født til leder.
Han er våken.
Du er ikke frisk.
- Bare stikk av! - Ti stille, kaptein!
Løytnanten min kan ikke ta avgjørelser, kontrollere, -
har ingen autoritet, kave, kave...
Befri meg så skal jeg snakke din sak i Kingston. Du er for ung for galgen.
- Ti stille! - Du erfor gammel for alt annet.
Dr. Clive, mer laudanum.
Han har alt fått nok til en okse.
Du trengs på dekk, sir.
Det er jo min båt...
Hva i Herrens navn... ?
Jeg er François Lefanu, oberst i Santo Domingos frie hær.
Dette er ikke din krig!
Frie hæren? Hva gjør han med båten min og mennene mine?
- Skal jeg gi ordrer om å skyte? - Nei, ikke før jeg...
Sir, hjelp oss!
Lever tilbake mennene mine, ellers åpner jeg ild!
Vi har befridd øyen for vårt eget folks skyld!
Du kun be ham komme om bord.
- Han er innen skuddhold. - Nei, sa jeg!
- Vel? - Jeg tror at vi har overtaket.
- Ja, sannelig. - Hva er nytt?
Vil du ta en titt på fienden, herr Kennedy?
Jøss!
- Han trenger ingen timer. - Ikke engang nå.
Nå holder det. Husk hvorfor vi er her!
Kall tilbake mennene, så slipper dere mer blodsutgytelse!
- Hva mener du? - Randall og de andre desertørene!
Vi trodde de var spanjoler. Vi har ikke noe usnakket med dere.
Kall tilbake mennene deres, så kommer de ikke til skade!
- Herr Buckland? - Et øyeblikk.
Kom med dem.
Holder de på ennå?
Siste advarsel. Hvis du puster i utide, vrir jeg nakken om på deg!
Løslat mennene mine straks! Løslat mennene mine, sa jeg!
Legg an!
Skal vi åpne ild?
- Hvem er idioten som... ? - Nei, sa jeg!
Jeg ga ingen ordrer!
Sir...
Angrip!
- Dette skal dere få angre! - Lad!
Mannskapet handlet på eget initiativ. Og nå er spanjolene advart.
- Det vet vi ikke sikkert. - Jo, det tror jeg.
Vi skulle ha seilt mot Kingston som jeg ville.
Vi setter kurs mot viken. Jeg skal hente opp eventuelle overlevende.
Omgrupper mot vernet!
Archie! Det er din venn fra tårnet.
- Hva gjør han der oppe? - Kom med meg.
Hvor skal dere hen? Marinesoldater, herover!
Vi må finne Hobbs og kruttet.
Det er den eneste veien.
Alt som ikke er vegetasjon, hva som helst.
- Hva pokker gjør vi her? - Den offiseren...
Hvordan kom han seg til fortet?
Dagslys, kraftig kryssild... Det fins en hemmelig vei.
Her borte, sir!
- Hei på deg! - Du skal få ete fliret ditt!
- Hva er dette? - Det er bakveien vår.
Den er ikke stor.
Hva?
Hvordan går det?
- Hva ser du? - Ingenting ennå.
- Kysten er klar. - Fir ham ned. Forsiktig.
- Hvordan gikk det? - Ingenting brukket, sir.
Hva ser du? Herr Wellard?
- Hva ser du? - De kommer!
Du må skyte!
Løp, gutt!
Høyre om!
Forbaskede Hornblower...
- Herr Wellard? - Sir?
Fremad, menn!
Venstre flanke!
- Det er håpløst, sir! - Jeg sier ifra når det er håpløst!
- Hva gjør vi nå? - Sikt midt i klyngen.
Overgi dere!
Hvis dere treffer herr Hornblower, så hils ham... Ikke noe.
Fremad!
- Overgi dere! - Han blir hengt i rånokken.
Det gleder meg at du er i god behold, herr Bush.
- Mannskap, herover! - Fremad!
Den veien!
Overgir du deg?
- Ser dere Renown? - De spanske skipene slipper unna!
Legg an!
Kapitulerer du nå?
Sir!
Renown er ikke å se.
Hvis de kommer unna, har angrepet vært forgjeves.
Ildkuler!
- Tillater du? - For all del.
Fyr!
- Herr Kennedy? - 20 meter for kort. Havet koker!
Vi vil ha brennende skip, ikke kokende hav!
Denne kulen erfor stor. Og jeg liker ikke dette...
- Stopp! - Den eksploderer!
Forlat kanonen! Løp!
- Jeg kan alt om overopphetet metall. - Det kalles utvidelseskoeffisient.
Jeg kaller det livsfarlig.
Jeg er glad du kan smile av mitt elementære feil, Archie.
Vi har ikke tid til selvransakelse. smelteovnen venter.
Hal opp!
Gjør fast!
Det må ha vært vanskelig å overtale dem til å gå tilbake.
- Jeg forstår deres motvilje. - Fullkomment.
- Tillater du? - Naturligvis.
Kjør henne fram!
Og... fyr!
Herr Kennedy?
Treff! En klar treff!
- Gratulerer, sir. - Nybegynnerflaks, uten tvil.
- Hva var det? Treff igjen? - Nei, bedre enn det.
Det er Renown, sir!
En genial plan å angripe fortet via en underjordisk tunnel.
Sinnrikt.
Samtidig som du lot herr Bush og resten av troppene i stikken.
Men resultatet var vel en triumf, kaptein Hammond?
- Siden gikk spanjolene i fellen. - Nettopp... Ildkulen.
En katastrofe kunne unngås takket være herr Bush.
Jeg står i takknemlighetsgjeld til herr Bush.
Dumdristige handlinger, overilte valg, ansvarsløse vågespill...
Blir det et mål på karrieren din?
Det er den mest svartsynte tolkning jeg kan tenke meg.
Andre priser herr Hornblower for hans genialitet.
Jeg ville bare gjøre min plikt.
La oss avgjøre det, herr Hornblower.
- Jeg tror kursen er staket ut. - Ja...
Og en ung offiser alt dømt om man skal høre på kaptein Hammond.
Det er synd. Unge Hornblower hadde framtiden for seg.
- Tjenestegjorde han ikke under deg? - Ja.
Han var en av de fineste, en av de beste.
Jeg forstår at du er ille til mote.
Ille til mote? Jeg har aldri følt meg mer ille til mots i hele mitt liv.
Jeg tenker ikke la henge en mann som står meg like nær som-
en av mine egne menn.
- Du har et ansvar for loven. - Det har jeg ikke glemt.
Men jeg vil ikke dømme noen for å blidgjøre admiralene.
Jeg skal overveie fakta nøye. Det håper jeg at vi alle gjør.
Tviler du på det?
- Jeg ber om en rettferdig rettssak. - Det skal han få.
Jeg håper bare at du ikke blir overrasket over det du finner.
Det håper jeg også.
Fortet er tydeligvis vårt. Utmerket, mine herrer.
Spansk båt under hvitt flagg!
- Det kan være befalhaveren. - Da kan jeg hilse på ham.
Du har sikkert hørt om vår egen lille batalje.
- Jeg håper den ikke forstyrret dere. - Nei, sir.
Den frie hæren, lokale banditter. De kommer ikke tilbake på en stund.
Oberst Francisco Manuel Ortega, de kongelige ingeniørtropper.
Orlogskaptein Buckland, HMS Renown.
- Vil dere forlate øya? - Våre posisjoner er låst.
Jeg vil føre kvinner og barn i sikkerhet, deriblant min kone.
De får plass på vårt skip. Med din tillatelse seiler vi med tidevannet.
Og om vi nekter?
- Du har ansvaret for konsekvensene. - Som du vil...
- Du får beskjed innen en time. - Takk, herr Hornblower.
Var det du som ledet angrepet gjennom tunnelen? Et dristig trekk.
- Hold et øye med ham, kaptein. - Det gjør jeg, inngående.
- Dere får beskjed innen en time. - Som du behager.
- Vi selger oss billig. - Hva foreslår du at vi gjør?
- Vi krever vilkårsløs kapitulasjon. - Hvorfor skulle de gå med på det?
De har ikke noe valg. Vi har alt tatt fortet.
Får jeg minne deg om et gammelt hederlig ordtak?
- Si det, herr Bush. - Sir... ?
Man skal ikke skue given hest i munnen.
Øyen er på britiske hender!
- Hvorfor vil han gjerne forlate den? - Han vet når han har tapt.
- Garnisonens forsyninger. - Det rekker ikke langt.
- Hvor er resten? - Dette er alt.
Obersten snakket ikke sant. Innbyggerne sulter.
Dessverre er fortet beleiret.
- Beleiret? Av hvem da? - Opprørerne.
Jeg sendte dem av sted.
Det var bare en speidertropp.
Da må vi dra umiddelbart.
Hvis vi holder hodet kaldt, kan vi snu dette til vår fordel.
Er dere klare, Matthews?
Takk, herr Wellard.
Dere får betale skader på kanonen selv. Skynd dere!
Håper bare at gamle Buckland har nervene under kontroll.
Mine menn er opptatt.
- Får jeg by på middag? - Så vennlig av deg.
- Kanskje din kone vil bli med? - Med glede.
- Og så tar vi fatt med forretningene. - Naturligvis.
Du kan gå, jeg tar over ansvaret.
- Er du sikker? - Ja.
Kom igjen, Jones.
Hva har løytnantene fore?
Mitt eget skip... Mine egne menn...
Det vanlige, sir. De leker befalhavere.
- Klart til å dra. - Utmerket.
Ikke lag problemer!
Har du sett Hobbs?
Du hadde ordrer om å bli hos ham!
Gå ut på dekk!
- Jeg sa... - Ut av buret hoppet tigeren fram.
- Jeg har tenkt å gå ut på dekk. - Kapteinen blir i lugaren sin.
Hva ville mannskapet trodd om de så deg nå?
- Du har fremdeles navnet ditt. - Hva vet du om navnet mitt?
Jeg vet at orlogskaptein James Sawyer en gang-
- beseiret tre franske fregatter på en og samme dag.
Mennene som var med, hadde aldri sett maken til mot.
Han har fått betale dyrt for det, og gjør det fortsatt i dag.
Du er en fare for dere selv. Jeg vil ikke at du skal komme til skade.
Sir...
Vi dra med en gang.
Pokker ta deg.
Er dere klare?
Unnskyld, jeg har ikke gratulert deg med prestasjonen din i tunnelen.
Takk.
Men det virket som om du aldri hadde skutt mot et menneske.
Pistolen hadde en lett avtrekker.
- Har du skutt et menneske noen gang? - Nei.
Det er enklere med en kniv. Stikke et menneske...
Særlig i ryggen, sir. Det er enkelt.
Eller bare dytte ham. Ned i lasterommet.
- Trist med kapteinen. - Jeg dyttet ham ikke.
Du var så beruset på laudanum at du ikke husker det døyt!
Herr Wellard! Vi trenger en som kan holde kanonen ut fra klippen.
Du var slank nok for tunnelen. Er du lett nok til å ri kanonen?
Det klarer jeg.
Hold deg fast! Du må komme hel fram til Kingston.
- Er dere klare? - Klar, sir.
Sett i gang!
Dere løftet en skipskanon opp på fjellet rett for nesen på fienden.
Vi ville komme innen skuddhold.
Fortets kanon nådde ikke de spanske skipene, -
- og Renown kunne ikke gå inn i bukten.
- Litt av et foretagende. - Det var en mulighet.
- Du var nok alene om å synes det. - Jeg forstår ikke hva du mener.
- Var vågestykket din ide? - Den ble godkjent av herr Buckland.
Og formulert av tredjeløytnanten...
- Bry deg ikke om herr Buckland! - Det var min ide, sir.
- Det kan jeg tenke meg. - Takk, herr Hornblower.
- Hvor lenge har du vært befalhaver? - Jeg er førsteløytnant.
- Kaptein Sawyer er indisponert. - Ikke noe alvorlig, vel?
James Sawyer? Jeg visste ikke at vi kjempet mot en sånn berømthet.
- Han er ikke helt seg selv. - En mindre lidelse.
- Det hadde vært en ære å treffe ham. - Senere, kanskje.
Mine damer og herrer... Skål!
Fortsett slik.
- Stopp! - Avbryt og sikre repene!
- Hva står på? - Tauet ryker.
Styles, lage en slynge. Omkring fem favner holder.
- Melder du deg frivillig? - Ja.
- Den holder. - Takk, Styles.
- Alt i orden, Horatio? - Bare bra, Archie.
- Jeg husker da du var høyderedd. - Ingenting har forandret seg.
Det blir sagt at man skal gjøre sånt man misliker.
- Som barn måtte jeg spise kålrot. - Spiser du dem nå?
Jeg rører dem ikke.
Kom an! Ortega venter ikke hele dagen.
- Sir, hjelp meg! - Hold ut.
- Herr Hornblower er vel lovende? - Det håper jeg vi alle er.
- Unge offiserer er så uerfarne. - Jeg er enig.
Mer vin, sir?
Ha meg unnskyldt.
Nei, sir!
- Jeg sa vi ikke skulle svikte deg. - Takk.
Sir? Har du gjort noe og siden glemt det?
Det gjør jeg ofte. Skyv bort fra fjellet.
Hal opp!
Du bestemmer selv, sir.
- Jeg trodde at du sto på min side. - Jeg har alltid vært min egen.
Hvis jeg kunne helbrede deg, så ville jeg gjort det.
Men du har sunket for dypt. Nå ber jeg deg, ikke syng mer!
Som du vil.
Klar, herr Hobbs?
- Hvor er deres offiserer? - Jeg må protestere...
Jeg vet når noen bedrar meg.
Hva som enn skjer på land, er vi i marinen menn av ære.
Vi holder ord, og...
- Hva var det? - Innskytningsskudd.
- Mot hvem sitt skip da? - Deres.
Hva?
Jeg tror faktisk at vi vinner.
- 50 meter for kort, herr Hornblower. - Full ladning, herr Hobbs!
Herr Buckland, innser du hva du gjør? Uten våre skip, -
Kan dere ikke flykte fra opprørerne og er trolig snart døde.
Du og mannen din hadde samme skjebne i tankene for oss.
- Dette er galskap! - Deres skip er trygge.
De er britiske priser.
Jeg kan tilby deg en trygg reise til Kingston som hans majestets fanger.
Sersjant.
Oberst, får jeg be om ditt sverd?
En fullstendig kapitulasjon. Ingen liten bedrift av en førsteløytnant.
Trist at du ikke kunne nyte triumfen din.
Opprørerne hadde alt øya i sitt grep.
- Men du hadde alt støtt på dem. - Det var en desperat handling.
De hadde stjålet en båt og tatt to mann som gissel.
- Så du åpnet ild mot dem. - Det var uheldig...
Det var en tabbe som overskygget seieren-
og kostet flere liv.
Jeg beklager at liv gikk tapt.
De stryker flagg!
Kampen er over.
Sir!
Hvem pokker er det?
- Horatio? - Kampen har bare så vidt begynt.
- Jeg vil ikke gi meg uten kamp. - Bedre å flykte, vi er bare 20 mann.
- Ikke riktig 20... - Som du vil. Retirer!
Hvor lenge har dere vært beleiret?
- Lenger enn jeg vil minnes. - Hvorfor angriper de akkurat nå?
For Guds skyld! Hva er det nå?
Sir! Hold opp med dette vanviddet!
Den konstituerte kapteinen.
Ditt åsyn minsker min selvmedlidenhet.
- Du er ikke frisk, sir. - Nei, jeg er ikke frisk.
Men du overgås av guttunger.
Smart, snartenkt og oppfinnsom.
Legen hjelper deg.
Mindre enn sju år til sjøs og mannskapet elsker ham alt.
Han fører befalet.
Det er naturlig for ham, ingen innlært adferd.
Jo mer han glitrer, desto mer smiler de av deg.
Ja, de smiler og nikker og ler bak sine hender.
Du er en klovn, sir.
En klovn i kapteinslue.
Adlyd rådet mitt og slå til først.
Ellers tar han over skipet ditt. Da er du død før du vet ordet av det.
- Båten er klar å ta deg i land. - Gi ham medisin!
- Jeg våger ikke gi ham mer. - Gi ham mer!
Jeg misunner deg ikke. Kapteinen skadet, du overtar befalet.
- Det er ingen lett situasjon. - Vi gjør vårt beste.
Hvordan ville du beskrevet din tredjeløytnant?
Herr Hornblower?
Han er initiativrik.
- Det er også en måte å se på det. - Men dere arbeidet godt sammen?
- Ingen misnøye eller trusler? - Slett ikke, sir.
Virkelig?
Hent hit marinesoldatenes kaptein, så ordner vi et forsvar!
Hvor lang tid har vi på oss?
Det er svar på spørsmålet ditt.
- Vi trekker oss tilbake fra fortet. - Marinesoldatene dekker oss.
- Vi vendertilbake til skipet, sir. - Nei, først må vi sprenge fortet.
Jeg trenger en mann som plasserer ut ladningene.
Jeg melder meg som frivillig.
- Jeg også. - Jeg er eldste offiser...
Det trengs ikke tre personer. Herr Hornblower, jeg aksepterer tilbudet.
- Unnskyld, sir. Hva er hensikten? - Det er våre ordrer, herr Kennedy.
Herr Hornblower er sikkert enig.
Utmerket.
Lykke til.
- Horatio. - Archie.
Sir.
Herr Hornblower.
Vi ses på Renown igjen.
Få fangene under dekk!
- Mer orden! - Det gjelder herr Hornblower...
- Vi kan ro i land og hente ham. - Nei, jeg kan ikke avse dere.
- Han er alene... - Nei, sa jeg! Dere trengs her.
- Archie! Har du blitt gal? - Vi tenkte at du trengte selskap.
Herr Hornblower.
Dere er fra vettet begge to.
Jeg foreslår at vi kommer oss unna. Det begynner å bli hett.
- Denne veien. - Nei...
Denne veien. Det er jeg sikker på.
Nå vet du hvordan det er å miste helten sin.
- Han kommer tilbake. - Det er klart at han gjør.
Jeg beundrer deres tiltro.
- Seieren din er fullendt, sir. - Ja.
- Herr Matthews, seil mot Kingston! - Aye aye, sir.
- Sir... - Hva er det?
- Fjelltoppen... - Hun seiler!
Nå er det over, mine herrer.
- Nei, det er det ikke. Archie? - Du har rett.
- Vi har tenkt å hoppe. - Hvem er det som er gal nå?
- Det er vann, du brekker ingenting. - Jaså...
- Det er enklere enn å spise kålrot. - Nei...
- Vi teller til tre. - Jeg tenker ikke hoppe!
Jeg kan ikke svømme!
Jeg har høyere rang, Styles.
Jeg kan ikke svømme!
- Rolig, vi hjelper deg. - De klarte det!
Kan vi låre båten nå, sir?
Regnet du med at herr Hornblower ville overleve sprengningen?
Ville du at han skulle overleve?
Jeg protesterer mot anklagen din.
Det er notert. Ville du at herr Hornblower skulle overleve?
Jeg sender ikke menn i døden.
Hils dem velkommen tilbake!
Godt gjort, sir!
En gang til!
Herr Matthews.
- Har du overvunnet høydeskrekken nå? - Det trengtes ikke på veien ned.
Jeg håper at du er like glad for å se meg.
Han er stum av glede.
Herr Hornblower...
Ta befalet over Gaditana og de andre prisene!
Du har ansvaret for deres sikkerhet. Er det forstått?
Nei, nei... Det er best at jeg gjør det.
Jeg ber om unnskyldning.
- Jeg adlød ikke din ordre. - Det var karakteristisk for deg.
Dere tre er så opptatt av dere selv og hverandre.
- Dere syns at jeg er en narr. - Det er ikke lett ha befalet.
Jeg trodde ikke at det skulle være lett.
Jeg trodde at jeg skulle klare det.
Hva i all verden?
Orlogskaptein James Sawyer.
- Hvor lenge har han vært sånn? - Siden han fikk medisinen sin sist.
Sett ham fri.
Jeg trodde ikke at jeg skulle få se dem igjen.
Jeg ønsket ikke dette. Hører du?
Du trenger frisk luft, sir.
- Alt rolig? - Som i kirken.
Jeg er glad.
Det forstår jeg, med tanke på herr Bucklands... Unnskyld, sir.
Men etter det som skjedde i dag framstår han som samvittighetsløs.
Det er ikke lett å ha befalet over drøyt 700 sjeler.
- Kapteinen må stole på mannskapet. - Det forstår jeg.
Men kaptein Sawyer... Skal vi ransake samvittigheten vår da også?
Ja, selv da.
Jeg tar første vakt, så får du hvile.
Takk. Vekk meg ved seks glass!
Se deg for nå, så du ikke faller ned der igjen.
Hva ser du?
Spanske kvinner.
Nå er de borte.
Hva mer?
La ham være, herr Hobbs. Han har har mistet forstanden.
- Du håper det. Du av alle... - Jeg dyttet ham ikke.
Nei, det var ikke ham. Jeg kommer snart på hva han heter.
Du, sir! Jeg kjenner igjen deg!
Du er admiral de Brueys!
Nei, han døde for lenge siden. Delt i to, liggende over våpenkisten.
Det er best at du tar med kapteinen tilbake til lugaren, Hobbs.
Det skal jeg gjøre.
Men når han har hvilt og hans hode er klart, -
- skal jeg spørre ham igjen, og han kommer til å huske det.
Hvis ikke i dag, så i morgen eller neste dag.
Sir...
- Snakker du spansk? - Nei.
Herr Hobbs har rett. Kapteinen vil peke ut den som dyttet ham.
Selv om det er admiral de Brueys. Du trenger ikke frykte galgen.
Jeg frykter ikke for min egen skyld.
Men jeg står i gjeld til to menn her som jeg vil godtgjøre for enhver pris
Hva antyder du?
Jeg kan ikke si hvem som dyttet kapteinen, men vi var tre her nede.
Hvem som helst kan ha gjort det.
Og en av oss blir hengt for det.
Får ikke sove...
Nå husker jeg!
- Bind ham til sengen. - Vi er offiserskolleger!
Nei, det har vi aldri vært.
Vi blir angrepet!
Denne veien.
Beklager at jeg vekket deg, men du vil nok se det selv.
Alle mann på dekk, fort.
"Straks etter åtte glass åpnet de franske fregattene ild. "
"Vi var underlegne og hadde alt mistet halve mannskapet. "
"Men i timene som fulgte fikk vi nok en gang overtaket og... "
Jeg kan ikke la deg huske og komme fram til Kingston.
Jeg vil ikke la dem bli hengt.
Du gjør best i å bruke begge hendene om du skal skyte.
Gå opp på siden av henne!
Vær klar til å borde!
Kaptein Sawyer!
Hobbs, fienden er her!
Mannskap, herover!
Det er et klossete våpen og ingenting for en gutt.
- Ikke kall meg gutt! - Hva skal jeg kalle deg? Feiging?
Jeg er ingen gutt. Og jeg er ingen feiging.
Og jeg er ikke noe fugleskremsel som må bindes fast.
Ser du? Jeg er ingen gutt.
- Og du har ingen rett å slå meg. - Nei.
Herover! Hobbs!
Jeg vet hvem som dyttet meg. Du er iallfall klar i hodet.
Herr Wellard...
Fyr!
Tapper gutt.
Kapitulerer dere? Obersten er død.
Legg ned våpnene!
Før dem under dekk!
Takk, Styles. Det er ute med meg.
Aldri! Sir! Herr Bush!
- Hvordan er det med ham? - Han trenger nål og tråd.
- La meg få gjøre arbeidet mitt! - Du har rett. Kom, Styles.
Kom han seg igjen?
- Han sa at jeg var tapper. - Det er du.
Han visste...
- Han visste hvem som dyttet ham. - Fortell meg det.
Herr Hobbs...
Jeg beklager at hans siste oppdrag ble tatt fra ham.
Men han var en lederskikkelse, og han falt i kamp.
Det er over nå, sir.
- Er du skadet? - Ser du noe blod?
- Renown er tatt tilbake. - Jeg ser hvem som gjorde det!
Jeg hørte om Buckland... Den gamle narren.
La ham være, Archie. Hvis du hadde sett ham...
- Er det ditt blod? - Det er bare en skramme.
- Fangene er bak lås og slå. - Er det ditt blod, spurte jeg.
Archie?
Det ser verre ut enn det er.
Horatio...
Så, herr Buckland, under din kommando-
- ble motgang for en kort stund vendt til medgang.
Hva skjedde så?
Et orlogsskip faller i fangenes hender. En katastrofe!
Mens denne mannen lå og sov.
Det blir din gravskrift:
"Her hviler Buckland på Renown, kapteinen som tok seg en lur. "
- Heldigvis fantes det en offiser... - Du mener herr Hornblower.
Jeg skal si deg noe.
Jeg står her fordi kaptein Sawyer var ute av stand til å lede.
Han utsatte alle for livsfare!
Ikke svert en av Nelsons egne.
Jeg tier ikke!
Kaptein Sawyer kunne ikke føre befal av en eneste grunn.
Han falt ikke ned i lasterommet, han ble dyttet!
- Av hvem da? - Av løytnant Horatio Hornblower!
Fins det noen her som kan bevitne det?
Ja, det gjør det.
Et kyss fra meg...
Judas!
Ingen koldbrann. Ingenting bedre et sår som kan sys i sitt eget blod.
Du vil bli frisk, herr Bush.
Du vet hvorfor du er her, for å bekrefte herr Bucklands vitnemål.
Ja, sir. Jeg ville gått gjennom helvete for kaptein Sawyer.
Ja...
For meg var han jevnbyrdig med Nelson selv.
La oss snakke om angjeldende sak.
Hvem dyttet ham? Hvem dyttet kapteinen ned i lasterommet?
Min kaptein-
- var en lederskikkelse og falt i kamp.
Men jeg vet ikke hvem som dyttet ham.
Mine herrer, jeg ber dere avbryte rettssaken-
- og redde livet på en mann som ofrer livet sitt for andre-
- og som andre med glede ville ofre sine liv for.
Vi burde ikke henge ham, vi burde forfremme ham.
Kaptein Hammond?
Der kommandøren fører oss, må vi med glede følge.
Men denne heroiske unge mannen...
Jeg er bekymret for ham.
Herr Buckland har svertet ham. Vi kan ikke la det passere.
Vi må spørre ham om han dyttet kapteinen ned i lasterommet.
Og siden han er en mann av ære, vil han svare.
Herr Kennedy, hvem er jeg?
- Du er Clive. - Utmerket.
Horatio.
Ikke slit ham ut, herr Hornblower. Nå må jeg gå.
Lykke til!
Takk, Dr. Clive.
- Når skal du i retten igjen? - I morgen.
Og når de spør om du dyttet kaptein Sawyer... ?
Spør du meg det nå? Jeg skal svare tidsnok.
Til da fins det ingen grunn til å spekulere.
- Klart. - En, to...
- Hvor er han? - Han er oppe og i full gang.
Kall inn neste vitne!
Jeg håpte å få treffe ham før rettssaken.
Du skal få treffe ham.
Hvor er han?
Vent! Det må gjøres.
Soldat!
Det var jeg som dyttet ham.
Det var jeg som dyttet kaptein Sawyer.
Vi har hørt nok.
Før ham bort.
Stillhet!
Herr Buckland?
Herr Buckland!
Er alt i orden?
Ta den tiden du trenger!
- Hvorfor? - Se på meg...
Det fins ikke en galge i verden som kan røre meg nå.
Det gjør ikke vondt, Horatio. Ikke la dem si at det gjør det!
Men jeg er redd.
- Du er den modigste mann jeg kjenner. - Jeg får lett panikk.
Archie. Du hoppet fra en klippe med en som ikke kunne svømme-
og en som hadde høydeskrekk.
- Det stemmer. - Da fikk du ikke panikk.
Det gjør jeg ikke nå heller.
- Og ikke da du tok på deg skylden. - Stakkars Horatio...
Så snar til å gi, men så treg til å ta imot den minste gave.
Du ville gjort det samme for meg.
- Aldri til en så høy pris. - Ta imot min gave!
Ta den og si farvel!
Archie...
Det har vært en ære å få tjenestegjøre med deg.
Og for meg å ha kjent deg.
Ser du? Det føles alt bedre.
Min kjære venn...
Kanskje du vil lese Kingston Chronicle før du drar.
"Kaptein Sawyer, en stor leder til i det siste".
Du og herr Bush lovprises. Snart skriver man om dere i London.
- Herr Kennedy blir ikke nevnt. - Det ble ikke ansett som klokt.
Nasjonen trenger helter.
Helter får oss til å tro at det umulige er mulig.
Bare om man vet hva de heter.
Herr Kennedy tok en kalkulert risiko da han dyttet kaptein Sawyer.
Med all sannsynlighet handlet han rett.
- Tror du at han snakket sant? - Jeg tror at han var svært lojal.
Han kjente sin plikt og utførte den.
Og gikk i graven uten sitt gode navn.
- Men vi vil ikke glemme det. - Nei.
Gaditana har blitt døpt om til Retribution.
Malingen har knapt tørket, likevel har man utnevnt en kaptein.
Vil du ikke vite hvem som skal ha befalet på Retribution?
Dine ordrer, kommandørkaptein.
Herr Bush er styrmann...
Takk ja til forfremmelsen, ellers får du ingen ny sjanse. Forstått?
Ja, sir.
Jeg ønsker deg-
en trygg reise, herr Hornblower.
Takk, sir.